Gnistrande diamanter värda miljoner håller Hatton Garden sömnlöst.
I London, världscentrum för diamant- handeln, ligger tjuvarnas favoritstråk.
Här har ädelstenar för hundratusentals pund stulits.
För att hindra tjuvarna har Hatton Garden nu sitt eget enorma kassavalv.
BYGGER PÅ VERKLIGA HÄNDELSER
Problemet med guld är vad det gör med folk.
Det gör dem galna.
Jag skyller på Gamla Testamentet.
Jag har inventerat, smält ner guldskrot, tagit väl vara på det.
Jag tycker att guld är lite vulgärt. Silver är diskretare.
Jag ska säga dig att genom åren har jag tjänat mer på guld-
-än alla rånarna i det stora tågrånet.
Jag vill att du sköter dig. Vad är det du försöker bevisa?
Minns du när vi brukade träffas på Savoy?
Sen åt vi middag på Jermyn Street, på Wiltons.
Frederick's.
- Le Gavroche. - Den där gröna sammeten...
Men du... Ska du inte ta dig ett glas vitt vin, som förr i tiden?
Inte för mig.
Jag vill vara klar i huvudet på sjukhuset i morgon.
Den där brylépuddingen på Wiltons... Det var som att förlora oskulden.
Jag minns när du förlorade oskulden.
Lika väl som Segerdagen.
Tack.
- Fin som snus. - Så bra.
Ursäkta...
Jag är strax tillbaka.
Jo, ser du, Terry...
Det där, tro det eller ej, är ett romerskt ljus.
Och här har vi ett gäng så kallade tårtor.
De innehåller också romerska ljus.
"Blandade fyrverkerier. Smäller högt". Varför krångla till det?
Det funkar inte så längre. Förr "dök grejer upp" bara.
Man kunde sälja det, utan frågor. Nuförtiden vill alla ha garantier.
Sälj dem på nätet.
Jag befattar mig inte med nätet. Hur fan ska man kunna blåsa nån där?
Det man inte kan ta på...
Jag har ingen trygghet. Vad har jag att falla tillbaka på när jag går i pension?
Jag har inget riktigt kneg, som du.
- Gör det bara, Terry! Jag har inte tid! - Fan!
Vi tar obetalda skulder på största allvar här.
Kan ni inte garantera att ni inte har obetalda lån-
- eller att ni betalar tillbaka, kan jag inte hjälpa er.
Jag kan garantera det.
Att ni betalar tillbaka eller att ni inte har obetalda lån?
Både och... ingetdera.
Var ni här förra veckan?
Nej.
- Ni ser bekant ut. - Nej, det var inte jag.
Ni har redan ansökt om konto och fått avslag. Jag minns er.
- Vet ni vad ert problem är? - Låt höra.
- Ni är tjuvar. - Jaså?
Jag hittar ut själv.
Ha en bra dag.
Den första stölden jag åkte dit för var en burk inlagda persikor.
- Jag var tretton år. - Han tänker bara på mat.
Man känner en sån skuld när familjen får reda på det.
- Din farsa var värre. - Och den försvinner aldrig.
Man blir vuxen, får barn och känner skuld på nytt.
- Du försörjde dem. - Ta hand om dig själv nu.
- Jag måste hitta en hobby. - Ja, nåt du verkligen gillar.
Ett syndigt nöje.
Jag hörde att postkontoret på Great Portland Street ska stänga.
Stort växelkontor.
Titta in där, vetja, ta dem med brallorna nere.
Inte den sortens hobby. Hon sa åt mig att sköta mig.
Agricultural Bank of China, i Pimlico. Den har jag alltid velat sätta tänderna i.
Den, om nåt, ger väl en kick.
Eller Hatton Garden. Länge sen det kom på tal.
- För många trappor i min ålder. - Vi kunde installera en trapphiss.
- Det är ett präktigt valv. - Ett fint valv är betryggande.
- Leja några ynglingar... - Danny Jones, kanske? Han är bara 60.
Man kan lita på Danny. Han är reko.
Gör plats.
- Vad sysslar han med? - Tror han att det är nån jävla cirkus?
Jag säger åt honom att lugna sig.
Vet han inte vad som passar sig?
Nu så...
- Unge Danny... - Tjena, Terence.
- Danny har kvinnotycke. Ligger runt. - Såna passar jag mig för.
De kan inte hålla käften.
- Beklagar sorgen, Brian. - Tack, Basil.
Vi träffades bara två gånger, men hon gjorde intryck.
Det gjorde hon verkligen.
Security Express, Shoreditch, det största kontantrånet i...
...kontantrånens historia. Hur då? Jo, vi använde skallen. Ren psykologi.
Dränkte in dem i bensin, pratade med nordirländsk accent, de var skitskraja.
Knäsparkar, pistolhot, sparkar i kulorna, i röven... Men vi skadade dem aldrig.
- Är du klar? - Ja.
Sluta snacka jobb. Hon vänder sig i graven.
- Du har rätt, Brian. - Skål.
Förbannat.
Hej, Brian.
Kom in.
- Kommer jag och stör? - Nej, jag gör inget särskilt.
Inte ett jäkla dyft.
Fridfullt.
När någon dör är man inte alls beredd på tystnaden som råder i ett tomt hus.
Jag kan inte fatta att hon aldrig kommer att gå in genom dörren igen.
Aldrig nånsin.
- Ska jag klippa gräset? - Klipparen är trasig.
Inbyggt åldrande.
En kopp te?
- Har du nåt starkare? - Nej, jag la av samtidigt som Lyn.
Hon kunde inte ta sig ett järn när hon behövde det.
- Tänk om du behöver ett, då? - Det gör jag ju, faktiskt...
- Nå... Vad har du på gång? - Det ena och det andra.
Det ena och det andra, på en gång? Låter tröttsamt.
Jag har jobbat. Dragit kablar, du vet. Lite av varje.
"Jobbat, dragit kablar, lite av varje"... Jag sitter fan som på nålar.
Jag har börjat jobba med fiberoptik. Telekommunikation.
- Du har väl inte blivit hederlig igen? - Jag gillar att jobba. Jag är bra på det.
Jag blev nästan hederlig när vi torskade på Bond Street-stöten.
- Trodde att det var kört. - Lägg av när du är på topp.
Tyvärr var jag inte det. Kanske om du hade varit med...
- Det snackades på begravningen. - Nej, inte på den begravningen.
Jag har inte varit i Hatton Garden på tjugofem år, inte sen glansdagarna.
Om inte du gör ett försök, gör nån annan det.
Det råkar vara så att jag känner nån som känner nån som har en nyckel.
Faktiskt. Nån i branschen.
- Och det säger du nu! - Jag kom just att tänka på det.
Äsch! Du har velat berätta hela kvällen. Erbjöd dig att klippa gräset och allt.
Varför sa du inget tidigare?
Det gör mig nervös.
Mig också.
Berätta om din bekant, som har nyckeln.
Hennes man var i guldbranschen och hade kontor där.
Jag brukade sälja saker till honom. När han dog, bad hon mig gå dit-
- och rensa ut allt som kunde förknippas med henne.
- Anförtrodde hon dig nyckeln? - Ja, det var för riskabelt för henne.
- Riskabelt? - Ja, det finns många skurkar.
Ja, de är skumma här. Det är en del av mystiken.
Titta: E, D, F. Det är en ren diamant.
Vit, den reflekterar ljuset bäst.
Där uppe: X, Y, Z.
För ytligt slipad, läcker ljus i botten. För djupt slipad, läcker ljus på sidorna.
FL. Det är en felfri diamant.
En felfri diamant, väl slipad, i rätt ljus-
- är det mest förunderliga, det vackraste du nånsin kan se.
Det är sant.
De förvaras i valvet över helgen.
- Vad är en felfri 6-caratsdiamant värd? - En miljon pund.
- Hur många såna finns i valvet? - Några stycken.
Det räcker gott och väl.
KASSAVALV
Ett... nio...
- Vad är det? - Jag kollar slitage.
Man kan lista ut koden med hjälp av de mest slitna knapparna.
Nej.
Ta god tid på dig.
- Uteslutningsmetoden. - Det menar du inte...!
- Japp! - Det var som fan...
60-sekunderslarmet.
I valvet sitter ett med GPS kopplat till en larmcentral.
- Kunde hon koden? - Den behövs inte.
Tjugo år gammalt, trådlöst, okrypterat.
- Vet du vad det innebär? - Faktiskt inte.
Overifierade signaler.
Den här hissen går inte ner till källaren.
Avstängd? Varför då?
För att den tar en ner till luftslussen där man kan öppna säkerhetsgrinden.
Någon försökte sig på det för tjugo år sen.
Så bevakningsföretaget hindrade den från att gå ner.
Men jag har en bättre idé.
Om vi kan stoppa hissen på tredje våningen-
- kan vi klättra nedför schaktet, och valvet är vårt.
Det är sex meter ner.
Stuka inget.
- Hur kommer vi igenom valvdörren? - Vi går genom ett hål i väggen.
Vi borrar största möjliga hål, letar upp den mest undernärda tjuven, sen kör vi.
- Räknar du? - Räknar?
Skulle inte du räkna kameror?
Jo, visst... Fem på gatan, två här i lobbyn, två i valvet-
- två utanför valvet, en i entrén och så de på de övre våningarna.
Det var det jävligaste! Min integritet, då?
Vi tar in utrustningen bakvägen. Det är påsk, de larmar först om två dar.
Vi kan sjappa inom 48 timmar och kränga juvelerna.
- Varför ler du? - Det är så spännande.
Om du gillar det här jobbet gör du det inte ordentligt.
Okej.
- Du gillar det ju. - Ja, men jag är berättigad.
Det här ger mitt liv mening.
Vet du, Carl... De där citronträden kommer inte att överleva vintern.
Muntert...
Du måste linda in dem innan kylan kommer. Det vet väl alla.
Vad gör du här, Brian?
Har du gått ner i vikt?
Jag håller mig i form.
- Kan du gå ner lite till? - Vad menar du?
En gnutta kring arslet, till att börja med.
Va?
Det där är känsligt nu när jag börjar bli äldre.
Det är tuffare ju äldre man blir.
- Jag lever ur hand i mun just nu. - Jaså?
Jag går på sjukbidrag.
- Kistan? - Nåt nervöst.
Nerverna och kistan går hand i hand.
- Jag vill inte leva flådigt eller så. - Jag lever inte flådigt.
- Du har ju en bungalow. - Det förtjänar jag, i min ålder.
- Tjena, Tel. - Vi tar Pentonville Road.
Som du vill.
- Är Carl med dig? - Ja.
- Hur är det med hans arsle? - Jag ska fråga.
- Hur är det med ditt arsle? - Det är ganska avspänt, faktiskt.
Avspänt, säger han.
- Du kör väl inte din gamla rishög? - Skit på dig!
- Driver han med din kärra igen? - "Gamla rishög"...
Minin, Granadan, Ford Escorten, Morris Marinan och Astra Estaten.
Sjutton år på rymmen. Vad väntar han sig -en E-Type?
- Jävla skrotbil. - Den är schyst.
Hatton Garden, påsk, kommersiellt företag, ingen hemma, inga vapen.
Ingen puffra? Trist.
Inte trist om man åker fast. 23 år för väpnat rån, utan puffra: fem.
Det är inget riktigt rån om ingen är där.
- Gillar ni att skrämma skiten ur folk? - Skönt rus.
Det finns larm, men min unge vän med nyckeln fixar det.
Vad är han för en? Vad ska han med oss till, om han har nyckel?
- Muskelkraft. - Då är han ute och cyklar.
Jag försökte leja honom till Bond Street-stöten.
- Men han fick kalla fötter. - Oduglig, alltså!
Han är allt vi har. Jag tänker inte vänta tills några albaner kommer hit.
- Eller polacker. - Inte ett ont ord om polacker.
Har du nånsin försökt bygga en uteplats utan polacker?
- Kan de fixa en diamantborr? - Det finns säkert på eBay.
Fy fan för eBay! Hur skaffar man det?
- Ta fram det på skärmen. - Jag har det inte på min dator.
- Vad dillar du om? - Jag har inte rätt teknik!
Om du hittar, så skaffa oss en. Sluta tjafsa!
- Världen kretsar inte kring internet. - Det gör den visst!
Gaska upp dig. Mingla.
- Läget, grabben? - Det är lugnt.
"Basil Brush", den fisförnäma räven...
Han är en sjuhelvetes elektriker, drog om elen i hela huset åt mig.
- Vad är det för fel på dig? - Han gillar inte folksamlingar.
Har du fått kalla fötter, grabben?
- Har du det? - Nej.
Du grejar det här. Han grejar det.
Här är Hatton Garden, här är ingången.
Vi ska ha kontor här med utkik. Det är din plats, Kenny.
- Vad händer? - Nummer 86 öppnar 09.00.
Danny stoppar hissen på första våningen. Här är proppskåpet.
Inte alls iögonfallande... Rena jävla lakritskonfekten.
Vi skaffar en sån där vit skåpbil som gasgubbar har. Ingen pratar med dem.
Jag gjorde illa knät.
- Smörj på din salva. - Det är inte sån salva...
Här, grabben.
Hålet borrar vi här.
Vi får nog borra tre hål.
Vart och ett tar 30 minuter. En och en halv timmes borrande.
För tjockskallig.
Allt vi ser är baksidan av ett av skåpen.
Med en domkraft kan vi flytta det.
- Är det konserverat kött? - Ja, och en termos.
Hur är det med nya höften, Ken?
Ken!
Han är stendöv.
Ken? Är det bra med höften?
Jadå, bara bra. Finfint!
Är du typ 2?
- Va? - Din diabetes. Är det typ 2?
- Ja, typ 2. Och din? - Min med.
20 tabletter om dan och tre insulin- sprutor, annars blir jag helt lealös.
- Ta med så det räcker ett par dar. - Ja, annars kolar jag vippen.
Vad har du gjort med barret?
Det är min förklädnad. Det är ju kameror överallt.
Läskig peruk.
Du ser ut som en jävla clown, en dåre, hej-kom-och-hjälp-mig.
Du är väl inget mods?
Alle man på däck.
Det digitala underbarnet!
Tjusig peruk du har...! Försöker du få ragg, din fjolla?
- Rör mig inte! - Jag gör vad jag vill.
Den där, Brian.
Sätt igång.
Varsågod.
Här.
Varför gör jag allt det farliga?
Du är yngst.
- Hur går det? - Fy fan...
Kom igen.
Du har gjort det här förr, grabben.
Den är inne.
Vi har en minut på oss innan larmet kopplas vidare till bevakningsbolaget.
- Stoppar vi det inte, är det kört. - Kom, då.
För helvete...
Tjena.
Basil?
Varför blinkar den röda lampan?
- Går larmet nu? - Ja, förmodligen, nånstans.
Vad tycker du vi ska göra åt det?
Kenny! Kom!
Kenny?
Kenny, ett larm går. Du måste svara.
Vakna, pucko! Vi har utlöst ett larm.
- Vad fan ska jag göra åt det? - Håll dig vaken bara.
Håll ögonen öppna. Och fixa hörapparaten!
- "Är ni medlem?" - Nu, ja.
Där och där.
Släpp ner den.
Jag håller i.
Vatten, Carl.
Trubbel, killar.
Bevakning. Vit Astra. Uniform.
Rekar definitivt.
Antingen en utryckning på larmet...
...eller så snokar han runt av en slump.
Han går runt.
Jag kan inte se honom...
Han kommer tillbaka.
Han försöker visst komma in.
Fan!
Vänta... Han anstränger sig inte direkt.
Nu åker han. Han åker!
Han har stuckit.
Ja... Härligt.
Tack och lov. Det var nära ögat, killar.
Fortsätt! Jobba på!
Terry?
Terence?
Hur är det, Tel?
- Hur är det? - Lite ostadig.
Ta över, Carl.
Han är lite...
- Fan! - Helvete!
Jag såg den åka ur.
- Där, ja. - Vilken av dem?
- Trä den över... - Så där, ja!
Ur vägen, för fan.
Kolla. Försiktigt.
Det är ingen hammare.
Jag har den, Tel.
- Där har vi det. - Baksidan av skåpet.
Nu välter vi fanskapet. Hit med konsolen.
Spacern.
Snyggt!
- Sådär, ja. - Går det bra, Dan?
- Är vi inne? - Ja. Kör!
- Ta i. - Jag gör ju det.
Skåpet rör sig inte. Det måste vara fastbultat i golvet.
- Du sa att det skulle flyttas. - Det sa jag aldrig.
"Vi måste flytta det," sa jag.
Fortsätt.
- Satan! - Jäklar!
- Helt otroligt. - Över hela skrevet!
- Vad står det? - Att den måste vara vinkelrät.
- Mot vad? - Väggen!
Exakt vinkelrät, alltså, inte en aning vinkelrät.
- Du kunde ju det här! - Komma igenom hålet, ja.
- Är det så långt din expertis når? - Ta dig igenom hålet själv, då.
Den går inte att laga, skaffa en ny.
- Jag trodde att du kunde laga allt. - Allt elektriskt, ja. Inte sånt här.
- Inte larm heller, tydligen. - Det var GPS: en som förvirrade mig.
Vet du inte dina begränsningar, så vet du inte ett jävla skit!
Just snyggt...! Vad gör vi nu?
- Stanna här i natt, så fixar jag en ny. - Inte med er som fjärtar och snarkar.
Det är dammigt.
- Gör en säng i hörnet, av tidningar. - Jag är väl ingen aborigin.
Jag gör en säng i hörnet åt dig, och stoppar om dig ordentligt.
Gör det, det ser jag fram emot.
- Värdelöst! Fick du jobbet genom soc? - Dra åt helvete!
Genom mig. Och det vet du.
- Du är en skitdålig människokännare. - Buhu, så uselt av mig...!
- Lärde inte Lyn dig nånting? - Blanda inte in henne!
Att hon blev kvar hos dig...
Vad är det med dig, Terry? Fortfarande bitter?
Fortfarande förbannad på mig, efter alla dessa år?
Om så var fallet, skulle du vara den förste att få veta det.
Försök inte köra med mig. Jag vet hur översittare ska tas.
Jag sliter dig i stycken!
Kom an, då.
Ta dig ett stycke. Du kan stoppa om mig, när du ändå håller på.
Lägg ner nu.
Vi är här för att jobba. Sluta tuppa er och ta det här på allvar.
Dra åt helvete, Basil!
Ja, låt mig ta hand om det.
Allt frid och fröjd där nere?
Gräv en grav. De tar fan livet av mig.
Vi kommer tillbaka i natt.
God morgon och välkomna till vår påskspecial...
- Påskspecial, minsann... - Ja, vissa av oss måste jobba.
Jag måste pissa.
Stick, för fan!
Fy fan...
Brian... Det här är Millys bror Billy.
"Millys bror Billy"? Lägg av!
- Billy Lincoln. - Fisk-Billy.
Vad är det för jävla namn?
Han jobbar på fiskmarknaden, han tog med en present.
Han är hälare, förstår du. Han skulle hjälpa oss kränga bytet.
- Inte i dag. - Jag tänkte att vi behövde hjälp.
Hur mycket vet han? De andra, då?
Jag tänkte berätta för dem lite pö om pö.
Ska du berätta för Terry Perkins "pö om pö" och se vad han tycker?
Det här sätter p för alltihop!
Och du... Om du så knystar om det här för nån, så skär jag ballarna av dig.
- Mig gör det detsamma. - Din feta pajas!
Jag drar mig ur, och jag kommer inte tillbaka!
Trevlig prick.
Han drar sig ur och han kommer inte tillbaka.
Häng kvar.
- Reader har skitit ner sig. - Satan!
Ja, jag vet. Ken... Låt mig snacka med Terry.
Jag vill inte vara sån, vara otrevlig...
Men fan ta Brian och hans kärring. Gud välsigne henne.
Jag gör det inte för dem, utan för mig.
Han gjorde inte ett skit.
Jag tänker inte uppmuntra en gubbes fåfänga.
Tror du han är skraj?
I vår värld är det vinna eller försvinna. Man kan inte hålla på och tjafsa så där.
Det är ren feghet. Vill han inte hjälpa sina vänner, så är det hans problem.
Det är där skon klämmer. Han har inga vänner.
- Allt han gjorde var att organisera det. - Rent tekniskt. Sen sabbade han allt.
Var håller Basil hus? Tvättar han av sminket?
- Är han fikus? - Låter så.
Han låter snobbig. Han är nog från västra London, du vet hur de är där.
Nån jävel har låst den.
Om nån har satt dit oss blir jag skitlack, då exploderar jag.
Var är Basil?
Alla tror att du har fegat ur.
Skurkar är som boxare, först bangar de-
- sen förlorar de reflexerna, och sen sina vänner.
Ja...
Det är bara det att...
...hålet är där.
Lyd mitt råd, grabben.
Spring för livet.
Jag kan nog inte.
Vänta lite.
Telefonen...
- Han svarar inte, tror det kan spåras. - Inte förrän på tisdag.
- Varför då? - De jobbar inte på påsken.
De sitter i Bangalore, där är det inte påsk!
- Det kanske det är. - Inte i Indien!
Det är väl påsk överallt?
Inget svar. Vad ska vi göra?
Säg vad jag ska leta efter.
Jag ger dig femtio procent av allt jag får tag i.
Okej, grabben.
Femtio procent, då.
De här facken tillhör handlare som jag gjort affärer med.
Där hittar du det bästa.
- Det var som fan. - Just det.
Nu börjar jag få panik. Jag är så uppskruvad att jag smäller av snart.
Vi är alla uppskruvade.
Jag har morsan att tänka på, hon har Alzheimers.
Kenny och Brian står med ena foten i graven, men de gnäller inte.
Vet du vad ditt problem är? Det här...
Du är en glappkäft.
Om du är för skraj, så stick. Men stå inte här och hara dig.
Rännskita eller inte... Vill du gå, så dra åt helvete!
Kom ihåg: allt som det står FL på är felfritt.
Allt med röd prick är skräp.
- Kan vi kränga allt? - Ja, vi möter min hälare i Margate...
...tar färjan från Dover och drar härifrån.
Måste vi lämna landet?
Om du lyckas med det här, kommer vartenda äckel, varenda skojare-
- och klåpare som nånsin använt det där valvet att vilja döda dig.
Långsamt.
- Dags att komma nu, din slampa? - Har du piffat med frisyren?
Var är Carl?
Då var vi här.
Sådär.
Där har vi det.
Det var det jävligaste.
In med dig.
Skjut på.
Satan!
Det här går bra.
Ta mig i dalen!
Herrejesus!
Så ja. Lite till.
Bra jobbat.
Ät ingenting där inne.
Kontanter, Tel!
Redo?
Börja lasta, Tel!
Kontanter. Fina grejer!
Otroligt!
Jag köper ett ställe i Portugal. Äter mycket fisk.
Hyr ut under säsong, sju tusen om året.
Pensionen säkrad. Tackar!
Hur går det?
Langa på.
Kontanter!
Är han död?
Hörru!
Vi drar. Han får pröjsa.
Jag ska säga en sak om chefen.
Kassaskåpsknäckaren, mästerbrottslingen, tjuvarnas kung.
- Han sket ner sig. - Exakt.
- Carl sket också ner sig. - Ja, två som sket ner sig.
De nerskitna fjollornas dans.
Jag bryr mig inte om Carl. Carl är en ljusskygg idiot.
Om Reader varit där, hade vi varit täta.
Ja, istället har han kostat oss när man tänker efter.
Bara momsen.
Jag är en bättre man än han nånsin varit.
Jag är chef nu.
"Jag sliter dig i stycken."
Tåg mot Margate, som stannar i Stratford, Ebbsfleet-
- och Canterbury West. Slutstation: Margate.
En mycket intelligent, uthållig, välorganiserad liga.
Inga engelsmän, då?
Bytets värde är ännu okänt, men det kan röra sig om 300 miljoner pund.
Det största rånet i brittisk kriminalhistoria.
Det är en mycket sofistikerad stöld. Professionellt gäng, såna är det ont om.
Det begränsar urvalet utifrån den information Scotland Yard har.
Är brottet en metafor för det brittiska nytänkandet och kunnandets nedgång?
Måste vi nu importera inte bara rörmokare, it-tekniker-
- läkare, sjuksköterskor och fotbolls- spelare, utan även brottslingar?
Albaner.
Såvida de inte är fullständiga idioter måste juvelerna redan vara utomlands.
Den brittiska marknaden är inte stor nog-
- för en så stor mängd stulna ädelstenar. De kan aldrig få dem sålda.
Enligt polisen förvarades en stor mängd guldtackor i valvet-
- liksom hundratals diamantkuvert, värda uppåt fem miljoner pund styck.
Öppna dem inte. Värdet står på kuvertet.
Vi räknar kuverten och delar lika sen.
Billy förvarar de tunga grejerna.
När vi hittat nån som kan värdera dem kommer han tillbaka med allt. Eller hur?
Visst, grabbar. Det gör jag.
- Om jag inte litar på honom, då? - Du har nog inget val, kompis.
Jag har inte rånat banker hela livet för att inte ha nåt val!
Lugn, Terence. Lugn och fin.
Du har rätt, Ken. En massa jäkt och ståhej, det är inte vår stil.
Inte ens i närheten, Daniel.
Ett till dig, Ken.
Ett till Terry, ett till mig, ett till Terry, ett till mig...
Vi måste väl dela lika?
...ett till mig, ett till Terry...
Vi måste dela lika.
Vi kommer till dig.
Jag menar bara att vi måste räkna ut hur mycket vi har här-
-och dela upp det på fem.
Självklart.
När allt har lugnat ner sig smälter vi ner guldet tillsammans.
Jag pratar inte om guldet, utan om allt det här.
Titta, bara.
Var ska vi börja? Hur vet vi vad som finns här?
Vänta lite.
Vi måste få tag i Brian.
Det var hans idé. Hans immateriella egendom.
- Vad snackar du om? - Vi måste ge Brian hans andel.
Vi ger honom din andel. Hur låter det?
- Det låter som rena rövknullningen. - Sånt gillar väl du?
Va? Nej... Varför skulle jag gilla sånt?
Du gillar att bära konstiga kläder, fåniga hattar och peruker.
Klä ut dig du, om du vill.
Ta du krimskramset, som vi ändå inte vill ha-
- till din utklädningslåda, och låt oss ta vuxengrejerna.
Vänta nu... Jag släppte in er.
Jag hade hand om nycklar och larm. Ni hade inte klarat det utan mig.
- Du bjöd in oss. - Jag skulle underlätta inbrottet.
Inbrottet? Det var inget inbrott.
- Jag trodde det var en fest. - Ett sånt där... rejv.
Ja, du var där med nycklarna. Vi kom och livade upp stämningen.
Om sen saker gick snett så är det ditt ansvar.
Du borde inte ha släppt in oss.
Kila iväg nu.
Sätt fart. Vi slår en pling när allt är uppdelat.
Ta det vackert. Det där är fransk ek.
Du, Terence... Han har cirka åttio tusen framför sig.
Ge honom hans andel, han har glömt allt i morgon.
Han har rätt.
Hur låter det?
Ett till Terry, ett till mig...
Nej, nej.
Du får pröjs när du kommer tillbaka med våra grejer.
Visst.
Här, Bill.
Brian förutsåg inte vad som skulle hända med bytet.
Den skiten tänkte inte på att kränga det, så nu får vi dras med Fisk-Billy.
- Kenny ger nog Billy en vacker slant. - Vi kan inte göra ett skit åt det.
Den svaga länken är Brian.
- Brian och Kenny. - Ja, Brian och Kenny.
Och Billy.
Brian, Kenny och Billy. Och Carl.
Problemet är att för många vet.
Du vet vad jag tycker om glappkäftar.
- Du var inte ens där, va? - Nej, jag var här och grävde lökar.
Lägg ifrån dig den där. Det känns som om jag blivit överkörd av en buss.
Det kan ordnas.
Vi är de enda som är schysta.
Tala för dig själv. Jag menar, hur kan vi veta det?
- Du skulle kunna ge mig ditt ord. - Det skulle jag väl kunna...
Gör det då.
Ja, ja, Tel.
Ge mig ditt ord!
- Jag ger dig mitt ord. - Med lite inlevelse.
- Är du nöjd nu? - Nej.
Litar du inte på mig?
Gud välsigne dig.
Du menar väl inte att de blåste dig?
Hur mycket?
Jag har åttio tusen. Jag fick böna och be om dem.
- Åttio? - Ja.
Har du inte glömt nåt?
Du ska dela med mig.
Vill du ha hälften av åttio tusen?
Okej, jag skickar dem med posten.
Vänta lite.
Varför kom jag hit?
- Ja, varför? - Vet inte. Av respekt.
Du la inte undan lite åt dig själv, som en hederlig bov?
- Va? - Sluta... Inse fakta, Brian:
Du bangade, dina vänner försvann och du sket ner dig.
- Se inte på mig så där. - Hur då?
Som om jag är gammal och du tycker synd om mig.
Förlåt, jag klantade mig.
- Vänta, grabben. - Jag är inte din grabb!
Jag går med dig.
Kom nu.
Jaha... Här sitter vi nu.
Två medelmåttiga tjuvar, på ett skithotell i en sjaskig kuststad-
-och gnabbas om småsmulor.
Jag tror inte att de vet vad de har.
Vad det är värt, hur de ska kränga det. De har ingen aning.
De jävla dumhuvudena! De har sabbat för oss alla.
Vet du vad det innebär?
Jo, att jag är den enda som kammar noll.
Så jag kan lika gärna åka dit ordentligt.
Hur då?
- Jag vill ha min andel. - Jag med.
Jag vill ha glittret innan det återbördas till ägarna.
"Spring så fort benen bär", sa du. "Lägg av i tid."
Inte nu! Se vart det har lett oss.
- Vi har inget att förlora nu. - Du har nog rätt.
Jag ska ha det jag har rätt till om det så blir min död!
Det Brian inte förstår är att jag har räddat skinnet på dem.
- Allt handlar om att kränga bytet. - "Det svåra är att bli av med det."
Delegering.
Brian vill vara boss.
Han vill vara chef, men han har tappat sugen.
- Han har ingen glöd längre. - Mer över till oss.
Tråkigt att säga, gamle gosse, men där slog du huvudet på spiken.
Jag tror det. Du är chef nu.
Ja, Billy... det måste jag vara.
Den slapp visst ut.
- Varsågod. - Tackar.
Kenny... Det korkade, fårskalliga gamla pervot. Vad sysslar han med?
- Han är lömsk. - Just vad han är.
Jävligt falsk.
- Jag hatar honom. - Jag också.
- Tjena, grabbar. - Tjena, Kenny.
Vem beställer?
- Jag gör det. Vad vill du ha? - En skvätt vodka.
- Dubbel? - Visst.
- Hur tänkte du, Ken? - Jag tänkte inte.
- Du gick bakom ryggen på oss. - Just det.
- När du snackade med Billy. - Brian lämnade oss ju i sticket!
Han är en självisk typ. Jag litar inte på honom ett dugg!
Varför säger du inte det till honom? Han kan ta det, om det kommer från dig.
Det ska jag, det kan du lita på.
Han ska minsann få höra, så fort jag får chansen.
- Hur är det? - Finemang.
- En till, Ken? - Nej, det är bra för mig.
Det är inte läggdags än, Tallulah.
- Vad fan? - Tjena, Ken. Ute sent och svirar?
Varför sitter du här i mörkret? Du skrämde livet ur mig.
Jag föredrar mörkret.
Folk blir rädda och börjar snacka.
Brian...
- Brian... - Ja?
Det sista jag vill är att göra dig arg, gamle vän.
- Vi behöver dig i kretsen igen. - Jag vet.
- Basil sa att ni inte hade räknat än. - Och du trodde på honom?
Vad menar du?
Han tog sig igenom ett hål och fick en slant.
- Fick han en slant? - Ja, han fick en hundring och guld.
Guld?
- Det sa han aldrig nåt om till mig. - Med den grabben blir det trubbel.
Resten, då?
Jo, du förstår, Brian... Jag förvarar de tunga grejerna hos Billy.
- Bara tills allt lugnar sig. - Jag varnade dig för Billy.
Ja, det gjorde du.
Men jag har sagt åt honom på skarpen att det inte rör honom-
-och att han inte ska snoka.
Det andra då?
Han är stygg, Terry.
Vad heter det?
Han spelar dubbelspel.
Vi tog alla hand om en del, vi ska smälta ner allt tillsammans.
Danny... och Terry, är de renhåriga?
Danny är god som guld.
Om det bara gällde Terry...
Han är så oberäknelig, Brian.
Han är lite av en jävla psykopat ibland, om du frågar mig.
Vi har känt varann länge, jag och Terry.
Just därför tror jag nog att det är Danny som är bråkstaken.
- Om du frågar mig. - Jag frågar ju dig, för fan.
Jag kan bara säga hur jag ser det.
Inte som det är.
Sitt som en katt, bakom ryggen och rulla...
Tack, morfar.
Han är falsk och svag.
Nu passar det att komma släntrande, han skiter i vem han sårar.
Jag blir faktiskt sårad, när jag hör det här.
När jag var grabb var Brian nån jag verkligen såg upp till.
Dolkstötar gör mig besviken.
- Han har ingen passion längre, som vi. - Brott är lika med passion.
Är inte det där Hälar-Frankie?
Jo, hans dotter går här. Vi tar ett snack, när vi ändå är här.
- Säg inget till Brian, bara. - Han ringer väl snart.
Och vill träffa oss, se bytet. Det kan du räkna med.
Aldrig i livet. Jag tänker inte ens svara i telefon.
Bra! Små steg!
Tjena, Frankie.
Brian, gamle galosch!
Dags att lägga korten på bordet.
Hälsa de andra att jag vill träffa er, i kväll.
Jag ska reda ut den här härvan.
Låt er inte distraheras av en helt vanlig kvinna med kulspetspenna-
-utan koncentrera er på uppgiften.
Då så...
- Låt oss snacka om Basil. - För fan...
Hur mycket fick han egentligen med sig?
Som jag sa, vi gav honom en slant.
Du sa "guld".
Hur mycket var det?
Danny?
Vadå, vill du veta den exakta mängden?
Till mig sa han inget om guld.
Så du tror på honom?
Tror du mer på honom än på oss?
Jaha... vad har Billy, då?
Det är rena mardrömmen att ha med honom att göra.
Han har visat sig vara svår att jobba med.
- Mycket svår. - Vad är det med honom?
Halva problemet är att Billy är inkontinent.
Jag blir snart inkontinent av det här.
Om han åker fast säger han att han har sjukersättning.
"Det var inte vi. Vi är inte i stånd till det."
Ett gäng gamla invalider på puben. Vem misstänker att vi är skurkar?
- Alla andra skurkar. - Vi har stulit deras pensioner.
Så man ser oss som nåt slags buskisgangsters?
Ett gäng mysiga gamla skurkar som gör det här på skoj.
Vad ska ni säga i rätten? "Jag har gjort två höftledsoperationer."
"Jag har diabetes. Vi var förvirrade."
Tror ni att de skyddar oss från lidande?
De vill att vi ska lida.
Du borde vara stolt över oss.
- Du kunde ha blivit berömd. - Det ger jag fan i!
Se till att få tag i Billy och samla ihop allt-
- så möts vi i mitt garage och delar upp det.
Jag bjuder.
Vi ses i morrn.
Varsågod.
Visst, Brian, vi tittar förbi ditt garage med vårt glitter till din samling...!
Så respektlöst att behandla sina äldsta vänner som slödder!
Han börjar bli kaxig, han borde ha en smäll.
Mina regler gäller nu.
Möt Billy på parkeringen, ta tillbaka de tunga grejerna-
- be honom dra åt helvete, sen tar vi fram smältugnen.
- På parkeringen? - Jag visar var. Oroa dig inte.
Jag hämtar dig i morgon bitti, ta med allt du har.
Och du , Ken... Se på mig.
Se på mig, Ken!
Inget hamstrande för sämre tider.
För i så fall...
Hej, Brian.
Jag har just bjudit de där gamla stötarna på middag.
Och de berättade att du fick din andel, trots allt.
Klart att de säger det.
Nåt mer du inte har berättat?
Skulle jag åkt till Margate för att lura dig?
- Ja, för du är girig. - De ljuger, Brian.
Det vet jag. Jag vet också att facken jag tipsade dig om var öppnade allihop.
Jag varnade för vad de skurkarna skulle göra om du lyckades.
Det är fan bäst för dig att de hittar dig innan jag gör det.
Ursäkta...
KONSERVSTÖLD
RÅN
MORDÅTAL -FRIKÄND
OIDENTIFIERAD MAN
Har du varit i Portugal, morfar?
Ja, ni kommer att stortrivas.
- Min födelsedagspresent? - Den passar dig.
- Kan nån ge dig sprutorna i rumpan? - Vem kan jag få att göra det?
- Kenny förstår. - Han är upptagen.
- Med vadå? - Han har väl gjort nåt inbrott i påsk.
Han har tråkigt, har inget bättre för sig.
Försöker få med mig.
Håll dig borta från honom, han förleder dig.
Får jag låna huset medan ni är borta?
- Vad har du i görningen? - Jag är din far.
Jag betalar dig.
- Är det den? - En smältugn.
- Tar du den, Dan? - Som nån jävla springpojke...
- Här. - Tack.
Jag vill visa dig en sak.
Titta här. Vad står det?
Att de är små, gula och defekta.
- Vad är de värda? - Inget.
Kom tillbaka när du menar allvar.
Ännu en jävel som vet.
- Du berättade väl inget? - Vad fan tror du?
Sätt dig och kör bara.
- Grinig? - Håll käften!
Mina negativa känslor är Brians fel.
Har du negativa känslor, Terence?
Det har vi väl alla.
Rädslan...
...paranoian och ensamheten.
Äsch, han är osäker.
Han är en mycket osäker, opålitlig människa.
Jag är inte osäker.
Men jag undrar varför hela jävla världen är emot oss hela jävla tiden.
Ibland...
Här kommer han. Jycken kör bättre än han.
Värsta racerföraren!
Perkins: har dömts för väpnat rån, smått sadistisk.
Collins: smartare, men med två höftledsoperationer är han lättfångad.
Var försiktiga med Jones.
Han blir gärna våldsam, såvida han inte är helt chanslös.
- Tjena! - Vi tar ett glas ihop.
Det finns kameror på pubar nu, bäst att vara försiktig.
- Det sitter en där uppe. - Du ser bättre än jag...
Skit! Då får vi sno oss.
Ledaren heter Brian Reader.
En patetisk gubbe, kan tyckas, men kan bli otäck om trängd.
Han var inblandad i ett polismord.
Han ogillar oss.
Det är ömsesidigt.
Så där.
Okej, kompis. Jag tar mig en öl här.
En blind leder en döv.
- Vad ska han göra? - Ta sig ett glas och slå en sjua.
Inte nödvändigtvis i den ordningen.
Vilken gammal fåntratt.
Kör omkring i sin knäppa vita bil.
Med den där dumma jycken.
Era falska gamla kåkfarare.
Nu har jag punggrepp på er.
Insatsstyrkan är redo. Jag måste ta dem på bar gärning.
Din känns lätt.
Din också.
Tänk om du har tagit ut de stora och bara lämnat kvar de små gula.
Tänk om du har gjort det...
Var fan är Kenny?
- Fan, vad du dröjde, Ken. - Var har du varit?
Jag har inte pinkat sen i söndags.
Lite väl lätta.
- Är det här allt? - Var är alla de stora?
Var i helvete är de stora?
- Han måste ha bytt ut dem. - Nej, nej...
Det var det fräckaste, lägsta, ruttnaste jävla...
Så opro... oprofessionellt!
Fan!
Din sviniga gamla tjuv!
Jävla as!
Vad är det?
Allt är Brians fel! Han har gjort oss nojiga allihop. Den mannen är så...
Så... manipulativ.
Nu ser vi efter... Vi tar oss en titt på guldet.
Ser vad som är kvar.
Var fan har du gjort av det?!
Vänta lite, Danny.
Vad fan i helvete håller du på med?
Här kryllar av snutar.
Fan, han såg oss.
- Tror du att vi har satt dit dig? - Nej, ni väntar på att jag ska dö.
- Jag vill snacka med Terry. - Ja... Terry.
Snart ligger jag i jorden. Det vet du.
Men jag ska fanimej vänta på dig.
Och jag kan vänta, Terry. Det vet du!
Helvete!
Beväpnad polis! Stå stilla! Rör er inte!
Stanna!
Beväpnad polis! Händerna i luften!
Stå still!
Han är grön. In med dig!
- Ner på marken, ditt äckel! - Trevligt...!
Ner!
Titta inte på mig! Ligg still! Nu åker du in, Jonesy!
Kan man få en kopp te?
Beväpnad polis! Visa händerna!
Upp med dem! Gå sakta mot mig!
Du behöver inte säga något, men det kan skada ditt försvar...
...om du undanhåller något du senare tar upp i rätten.
Jag måste...
- Vänta... - Var försiktig.
Åh, Gud!
Jag hade inget med det att göra.
Hur gammal ser jag ut att vara?
Själv tycker jag inte att jag är så gammal.
- Samma här. - Det tycker ingen, inte ens gamlingar.
Ålder funkar aldrig, jag har försökt i åratal.
Man får problem om det slår slint.
När man är ung, hetsar de på oss kriminella.
- När man är gammal föraktar de en. - Ju äldre desto farligare, anser de.
- Jag känner mig som 23. - De kanske tycker...
- Att du är ung? - ...att jag ännu har en framtid.
Man ska absolut inte säga att man har en framtid.
Ingen av oss har en framtid.
Säg att du är döende. Inte långt ifrån.
- Jag kan halta. - Jag har Crohns.
- Sen har vi diabetes, depression... - Personlighetsstörning är bra.
Gör en lista på krämpor, skaffa intyg.
- Vi vill ha en mild behandling. - I helvete heller.
- Varför inte? - Det är för jävla förnedrande.
Är ni redo? Då går vi.
Med alla bovar som springer lösa är vi säkrast på kåken.
I min ålder gör jag vad som helst för att slippa.
- Man får i alla fall te. - Man kan bara koppla av.
- Träffa doktorn när man behöver. - Nej, mina barn dödar mig.
Morsan blir ju inte yngre direkt.
Min Lyn vänder sig i graven om jag åker in igen. Jag lovade.
- Det sa du aldrig. - Nej, men jag skulle bli hederlig.
Fängelselivet är lättare ju äldre man blir. Inte så många trängande behov...
Fängelselivet är en baggis-
-jämfört med livet efter detta.
Uppskattningsvis 14 miljoner pund stals.
Hittills har bara 4 miljoner återbördats.
Reader, Collins, Jones, Perkins, Wood och Fisk-Billy-
-dömdes till max sju års fängelse.
Perkins dog i fängelset, dömd att återbetala 6,5 miljoner pund.
Reader frigavs i juli 2018, efter halva tiden.
Han dömdes att återbetala 6,5 miljoner, men överklagade.
Londons främste larmexpert har ännu inte ställts inför rätta.
Översättning: Annika Brandt Svensk Medietext